Tak.
Jeg har lidt mad med til jer.
Søster, spis.
Du har ikke spist i dagevis. Du må være skrupsulten.
Nej, det er jeg ikke.
Hør her. Jeg ved, hvordan det føltes, da Ching Wu-skolen blev udryddet.
De morderiske japsere. Vi skulle aldrig have stolet på dem.
Men livet må gå videre. Spis nu. Du ender med at blive syg.
Broder Zhen havde ret. Japanerne gav deres ord, men brød det så.
Vi tre vil kæmpe videre!
Jeg beundrer virkelig din kampgejst, unge mand-
-men hvad kunne I tre stille op?
Ikke meget, men hvis vi dræbes, er der millioner af andre kinesere.
Idéen er rigtig, men ikke tidspunktet.
Det bedste, I tre kan gøre, er at forlade Shanghai.
Men hvorfor vil I rejse til Taiwan?
Det er enkelt. Japanerne er også der.
Så kan jeg kæmpe mod dem der og hævne mig.
Jaså... Hvis det er det, I vil, så vil jeg hjælpe jer.
-Hvornår tager vi af sted? -I forlader Shanghai i morgen tidlig.
-Går alt vel? -Ja.
Bare rolig. De bringer jer til skibet.
Inspektør, De har været så venlig. De reddede vores liv.
Sig ikke sådan noget. Gå så.
Frøken Li?
Jeg vil godt lige advare jer.
Taiwan er anderledes. Ikke som Shanghai.
Det gælder også menneskene der, så pas på.
Det her er altså farligt.
Jeg kan ikke bare se på, mens japanerne myrder dem!
Det ved jeg, men stik af. Før eller senere slipper dit held op.
Måske, men i mellemtiden kan jeg redde kinesiske liv.
Ikke så hurtigt.
Skynd dig. Skynd dig!
Ikke så hurtigt. Jeg er forpustet.
Vi må fortsætte. Ellers kommer vi for sent til båden.
Jeg er forpustet. Din rotte! Du bad mig om at løbe. Jeg tæver dig.
Ser man det? Så må du fange mig først.
-Jeg skal nok fange dig. -Du er for gammel.
-Du fanger mig aldrig. -Vi får se.
-Prøv så. -Det skal jeg nok!
-Du får et forspring. -Det behøves ikke.
En, to, tre...
Onkel. Skal jeg banke de to fyre?
Hvad siger du til det? Jeg giver dem røvfuld!
Der kommer ingen. Tæv dem.
Åh gud... Det gjorde ondt.
Svin.
Narrøve.
Jeg hader jer.
Kys mig i røven. Kom så.
Stop, Ah Lung. Du får problemer. Vær ikke dum.
Bare rolig. De forstår intet. Passer det ikke?
Jeg hader jer, og jeg vil tæve jer.
Okay? Okay?
Forsvind.
Er det alt, I har at sige?
-Hvad foregår der? -Hjælp mig. De vil dræbe mig!
Hvad foregår der?
Opfør dig nu ordentligt.
-Tak. -Det var så lidt.
Fis så af!
Du er modig.
Ja, og hvad så?
Japserne slår mig. Kineserne slår mig. Det kan komme ud på ét.
Ah Lung, var nu høflig.
Undskyld. Tilgiv ham. Han er dum og kan ikke gøre for det.
-Hvabehar? -Hold kæft! Kom så.
Vent.
-Min lærer vil se dig, knægt. -Beklager.
Hvad sagde du? Det var en ordre, ikke et forslag.
Ah Lung!
Undskyld. Jeg skal nok sørge for, at han kommer.
-Hr. Hung, hvad er der? -Japanerne vil se politimesteren.
Hvem er de?
De kommer fra guvernørens kontor.
Gå endelig ind.
-Hr. Hung, skal De med ind? -Nej, jeg viste dem blot vej.
Op med armene.
Gå videre.
Op med hænderne.
Okay.
Stil dig derovre. Gå så!
-Hvorfor er du kommet? -For at besøge familie.
-Hvad hedder du? -Mao Li-er.
Mao Li-er?
Det lyder bekendt.
-Det er mit første besøg her. -Så du har familie her?
-Hvad er navnet? -Su On-wa.
-Hvordan er han din familie? -Han er min bedstefar.
Din bedstefar. Godt. Gå videre.
-Undskyld. -For pokker da!
Undskyld mig. Beklager.
-Hvad hedder du så? -Lon Si-chun.
Hedder du virkelig det? Du har garanteret et alias.
Du er en rebel, som er ude på ballade. Vi har ventet på dig.
Pågrib ham!
-Hvor mange værelser? -To, tak.
Er det godt nok? Er I lige ankommet?
-Bliver I længe? -Det ved vi ikke endnu.
-Jeg henter te. -Tak.
Hvor er det skønt.
Sengene om bord var elendige. Hvor føles det her godt!
Søster, den fede dør vist snart!
-Han er stadig et barn. -Hvad? Et barn?
-Jeg har allerede dræbt seks japsere! -Tys.
Det her er Taiwan, ikke Shanghai. Man ved aldrig, hvem der lytter.
Så pas nu på.
-Tag et bad og gå til køjs. -Okay.
-Hvad er der? -Trææsken er væk.
-Er den væk? Er du sikker? -Ja. Undskyld.
Det er min skyld. Bare slå mig.
Hvordan kunne du miste den? Den var vigtig! Åh gud.
Hvordan kan vi hævne broder Zhen nu?
Se. Den er fin, ikke?
Flot. Der må være noget værdifuldt i sådan en trææske.
Det må være vores heldige dag. Jeg forstår godt, du smilede bredt.
-Jeg gjorde det godt. -Åbn den.
Den, der mistede den, må være ked af det. Tror du ikke det?
Og? De vil blæse os et stykke, når vi sulter. Åbn den nu.
-Lad os aflevere den tilbage. -Vil du have, at vi ender i brummen?
Åbn den så! Skynd dig.
Hvad er det?
Det er måske en slags kongescepter.
Har du nogensinde set en konge? Hvordan kan du vide det?
-Vi har problemer. -Mester, sæt Dem ned.
Vores agent ankom, men blev straks anholdt.
-Åh gud. -Hvordan afslørede de ham?
Så smarte plejer de ikke at være. Han var lige steget af båden.
-En af vores mænd har måske... -Næppe.
Vores mænd er alle loyale. Det må være noget andet.
-Har noget ændret sig her? -Jeg stødte på to japsere i dag.
Jeg viste dem vej til politiet. De kom fra guvernørens kontor.
Er de mon indblandet i dette?
Skål, skål!
De to fra guvernørens kontor er gode venner med Okimura.
De er gode til at slås og er smarte. De er specialagenter.
Hyggeligt at møde jer.
Velkommen, velkommen!
Vores højtærede ven hr. Okimura er her.
Jeg beklager forsinkelsen. For at rette op på det bør vi drikke.
Hvad ville vores højtærede ven vide?
Han spurgte, om der ville blive bøvl med kampsportsskolen her.
Jeg sagde nej. Med jeres hjælp er alt under kontrol.
Nej, det er Deres fortjeneste.
Nej, jeg er japaner. Hvordan kan jeg lede de kinesiske kampsportsskoler?
De er for beskeden. De kunne blive kampsportsleder hvor som helst.
-Uden tvivl. -De smigrer mig. Hvor venligt.
De japanske stile kan aldrig måle sig med kinesisk kungfu.
Nej. Jeg bøjer mig ikke for nogen kampsportsskole her.
Undtagen Deres.
Kungfu-skoler er godt, men der er for mange her i byen.
-Saml dem under Deres kontrol. -Mener De, at jeg er kvalificeret?
Selvfølgelig er du det. Det kan jeg også stå inde for.
En interessant idé, men hvordan skal det gøres?
Der er for mange skoler. Fai Fong, Sai Kham, Tai Jung...
-Som sagt er der for mange. -Nå, men... Altså...
Nogle laver ikke bøvl. Min skole har altid støttet Deres.
Men Zhu Wan Lai-skolen er meget anti-japansk. Den bør overvåges.
-Hr. Hung. -Hr. Hung.
Hr. Hung.
-Har bedstefar en kungfu-skole? -Ikke rigtigt.
Han synes bare, det er vigtigt at holde sig i form.
Vi er et firma og handler primært med te og tømmer.
Vores uskrevne regel er dog, at medarbejdere skal lære kungfu.
Hr. Hung, ved De, hvorfor bedstefar ikke vil have mig her?
Din bedstefar har gode hensigter, men Taiwan er besat.
Nu bestemmer japanerne her, så man skal udholde meget.
To af dine onkler, begge hidsige typer, blev dræbt af japserne.
Så din bedstefar frygter, at der vil opstå flere problemer.
Det kendte jeg intet til.
Han er helt alene her. Hvorfor må jeg ikke blive?
Du er ung og køn. Japserne har ingen skrupler.
Især hvad angår unge piger. Han frygter for din sikkerhed.
Hvordan kan han holde ud at være ensom?
Han klarer sig selv. Han prioriterer dig højest.
Sådan bør han ikke tænke. Han tager fejl.
Sig ikke, at jeg tager fejl. Taiwan er ikke sikkert for dig.
Du må blive et par uger.
Jeg kan ikke vende tilbage til Shanghai. Hvor skal jeg tage hen?
Hvorfor ikke?
Læreren på min skole blev dræbt af japserne.
Og mine venner. De var også Ching Wus elever. Vi formåede at flygte.
-Vender vi tilbage, dræber de os. -Så må du forlade Taiwan.
-Tror du, jeg bliver en byrde? -En byrde?
Tror du, det bekymrer mig i min alder? Jeg er bekymret for dig!
-Vil du have, at jeg gemmer mig? -Hvorfor ikke?
Din kungfu kan ikke klare skydevåben.
-Vil du drive japserne ud alene? -Lad mig tale.
Kinesernes problemer skyldes, at de ikke forsvarer sig.
Tror du, jeg er bange?
-Du undervurderer din bedstefar. -Det tror jeg ikke.
Bedstefar. Japanerne er her, fordi vi var for bange til at slås.
Så vi lod dem vade ind.
Japanerne forstår kun én ting: Blod for blod.
Øje for øje, død for død.
-Tror du, jeg er bange? -Var jeg så kommet her?
Du er en modig pige.
Jeg hader japanerne og kom her for at hævne mig.
Godt. Det skal du nok komme til, og jeg vil hjælpe dig.
Hr. Hung. Hendes bagage skal bæres op.
Knægt, kom herover. Kom så.
Følg med.
Bare rolig, knægt.
Vent her. Lærer, den unge fyr er ankommet.
-Bring ham ind. -Gå ind.
-Hvad vil du? -Jeg ejer et kasino.
Jeg behøver folk, og jeg tror, du vil passe godt ind.
-Nej tak. -"Nej tak"?
Er det ikke godt nok? Det er vel bedre end at være tyv?
Tyv? Jeg stjæler kun fra fremmede.
Aldrig lokale. Jeg har faktisk principper.
Du bør være lidt mere høflig. Knæl for læreren.
Han er ikke min lærer.
Jeg tog dig med, så du kunne slutte dig til skolen.
-Det vil jeg ikke. -Nægter du?
Ah Lung. Vi er altså ikke gode nok for dig?
Jeg vil bare ikke lære kungfu.
-Er det den eneste grund? -Ja. Jeg har stor frihed som tyv.
Her bliver jeg bundet på hænder og fødder.
-Du må have andre grunde. Hvilke? -Hvilke?
I kryber for japanerne! Som små hunde.
I giver mig kvalme. Okay?
Vent!
Så skolen er ikke god nok til dig? Du må godt gå.
Det skal jeg nok. Jeg ville ikke blive, om jeg så fik løn for det.
Ho Chin.
Troede du virkelig, at du bare ville få lov at gå?
Luk døren.
Kom så. Kom så!
Kom så!
Søster, kig!
Det er nunchakuen!
Det er en dreng.
En lokal. Han er ubrugelig.
Lad os se, om han stadig lever.
-Hr. Hung, han lever. -Lad os bære ham hjem.
-Vent her. -Ja.
-Mester, Ho Chin er her. -Bring ham ind.
Ho Chin. Kom indenfor.
-Mester, De sendte bud efter mig. -Ja. Jeg vil gerne bede om noget.
-Jeg hjælper gerne. -Det håber jeg, du kan.
Hvordan fik I fat i nunchakuen?
Undskyld. Jeg sendte min dreng for at hente den. Jeg var...
Den er ikke meget værd, men betyder meget for mig. Hvor har De den fra?
Drengen og jeg var på havnen i dag.
Da I kiggede væk... Vi troede, I var rige fremmede.
Senere fandt vi den bare.
Havde vi vidst, I var mester Sus venner, så havde vi ikke gjort det.
Ho Chin...
Du er ikke ung længere. Du burde finde et job. Drengen ligeså.
Mester, vi har ikke lært noget fag. Hvad kan vi gøre?
Men vi stjæler aldrig fra de lokale.
Men din dreng er både tyv og ballademager.
Ballade? Nej, det kan ikke passe. Han er afholdt.
Spørg hvem som helst. Han er en flink dreng.
Det er nogen uenig i. Han blev næsten tævet ihjel i dag.
Hvor er han?
Vi fandt ham i en grøft. Han var halvdød, så vi bar ham herhen.
Det må have været Lin Sin-kwai.
Han ville have, at drengen startede på hans skole-
-men drengen hader japanerne og afskyr, at Lin kryber for dem.
Han ville se drengen i dag. Han må have nægtet-
-og så bankede de ham.
Drengen har viljestyrke.
-Mester Hung, hvor er han? -Han hviler sig bagerst.
Jeg må tage ham med hjem. Jeg ved dog ikke hvordan.
-Hvad er der? -Chin vil tale med dig i haven.
Nå? Hvad er der i vejen?
Drengen blev næsten tævet ihjel.
-Hvem gjorde det? -Jeg er ikke sikker.
De tævede ham halvt til døde og efterlod ham i en grøft.
-Hvor er han? -Hjemme. Bevidstløs.
-Jeg vil se ham! -Det må du ikke.
Hvorfor ikke? Jeg er jo hans mor!
Lad ham aldrig få at vide, at du er hans mor.
-Hvorfor ikke? -Drengen hader japanerne.
Tænk, hvad han ville mene om dig. Hvorfor vil du sige det nu?
Hvis han kendte til dig, ville han måske begå selvmord.
-Jeg vil stadig hjælpe ham. -Så giv mig penge til en læge.
Kom blot frem. Jeg er her.
-Godt! -Du er tilbage.
Du træner ihærdigt for at beskytte din gamle far.
-Hvem ville vove at angribe dig? -I aftes prøvede nogle at dræbe mig.
-Hvem stod bag det? -Det ved jeg ikke.
Men det var sandsynligvis De Syv Tinder-skolen.
Jeg vil give dem en overhaling.
-Ja, frøken? Kan jeg hjælpe Dem? -Hjælpe mig?
Stands!
Hvad er meningen? Min skole har aldrig gjort Dem noget.
Så hvad foregår der?
Det burde du da vide. Du sendte jo nogle mænd for at dræbe mig.
Det ville vi aldrig gøre. Vi er en kungfu-skole. Så slap af.
Lad os nu ikke slås. Vi bør snarere diskutere vores problem.
Hvorfor sendte du mænd for at dræbe far i går aftes?
Hvorfor skulle jeg gøre det? Jeg er ingen morder.
Det er muligt, at vi har begået en fejl.
Så lad os diskutere skolernes fremtid hjemme hos mig.
-Hvor er de? -Bare rolig. De skal nok komme.
Det er tidligt. Du bad dem komme, så det vil de gøre.
-Vi kan lige så godt spise aftensmad. -Jeg er ikke det mindste sulten.
-Lad os ændre det til aftensmad. -Nonsens!
"Nonsens." Det har du ret i, men det er dog stadig en idé.
En luset idé.
Det betyder, at de ikke respekterer mig.
Jeg inviterede alle kungfu-lærerne. Kun tre kom. Det er en fornærmelse!
Hvad havde du ventet? Han var den eneste, som ville komme.
Det ville vi to bestemt ikke.
De vil altså kun samarbejde, hvis jeg tyr til vold?
Selv hvis du bruger vold, vil kineserne måske ikke samarbejde.
Det er bare din mening. De fleste kinesere vil samarbejde.
-Du kom her jo. -Jeg blev tvunget til det.
Jeg vil ikke samarbejde. Jeg ville bare vide, hvad han pønsede på.
Jeg ville diskutere kampsportens fremtid, men ikke længere.
-Glem det! -Beklager. Så går jeg hjem.
Siden I ikke respekterer mig, vil jeg ikke respektere jer.
Så pas godt på fremover!
Hvor er her stort. Det ender aldrig.
Tossehoved! Selvfølgelig ender det.
Se der.
-Knægten, der stjal vores ting. -Ja.
Du der!
-Hvad er der? -Vil du stadig ikke lære kungfu?
-Så jeg kan slås? -Mod hvem?
Japserne, naturligvis. I vil have, at jeg hjælper jer mod dem.
-Du behøver ikke slås. -Hvorfor så lære det?
-Det kræver meget arbejde. -Vores kungfu holder dig i god form.
Du bliver også selvstændig. Jeg kan oplære dig, hvis du vil.
-Vil du oplære mig? -Selvfølgelig. Hvorfor ikke?
Tror du ikke, jeg kan det?
De to er begge mine elever.
Tror du på mig?
-Vil du prøve? -Nej, jeg slås aldrig med piger.
-Vil du lære det? -Nej tak.
Det er op til dig selv. Vi ses.
-Hey! -Ja?
-Du er mester Sus barnebarn, ikke? -Jo.
I dag bliver han 80 år, så hvad med at du kommer til middag?
Denne vej.
-Tak. -Tillykke!
Der er du jo. Jeg måtte bare deltage!
Tillykke! Jeg må sige, at du holder dig fantastisk godt.
Man skulle ikke tro, du var 80 år. Du ser virkelig veltrænet ud.
Du er lige så flot som altid. Du har ikke besøgt os i lang tid.
Snak ikke forretninger. Mester Su er ledende indenfor kampsport her.
Hvorfor skulle han gå til jer?
Sig ikke det. Jeg er bare ved at blive gammel og ubrugelig!
-Mester Su, tillykke med dagen. -Tak.
Rejs dig op.
Du er vokset op og blevet en mand. Jeg hører, at din kungfu er god.
-Nej, men jeg prøver skam. -Godt.
I to. Hvorfor gemmer I jer? Kom herop!
Undskyld mig.
-De har min største respekt. -Tak. Det behøves ikke.
-Vi er jo gamle venner. -Vis respekt, Ah Lung.
-Han reddede dit liv. Husker du det? -Nå ja. Tillykke, herre!
Rejs dig dog op.
Du er en nydelig ung mand. Veltrænet.
Du er sikkert god til at slås!
Men du må ikke lave ballade, bare fordi du er god til at slås.
Omgås ikke de forkerte typer.
Vær forsigtig.
Når man først omgås de forkerte, er det svært at springe fra.
Du må holde øje med forræderne, som støtter japserne her.
-Det ved jeg godt. -Klart.
Jeg hører, at du tit ender i problemer. Så følg mester Sus råd.
-Hvem er hun? -Det kan være lige meget.
Mester. Gæsterne er alle ankommet. Det er på tide.
Ja, ja.
Mine gode venner-
-og alle mine kære slægtninge her i aften.
I dag fejrer jeg min 80-års fødselsdag.
Jeg er beæret over, at I alle er kommet.
Først vil jeg gerne takke jer for jeres venlighed og hengivenhed.
Når jeg skåler nu, afspejler det mine følelser.
Så først vil jeg skåle for fred og velstand-
-for Taiwans folk. Måtte de længe leve!
Må de blomstre længe i fred.
For det andet vil jeg skåle for sammenhold-
-samarbejde og forståelse mellem kungfu-skolerne.
For det tredje vil jeg skåle for...
Jeg håber bare, at vi kan arbejde mod et fælles mål.
Vi er jo alle sammen kinesere. Vi er blot én stor familie.
Vi lever på samme vis, har de samme håb-
-og vi har en fælles skæbne.
Lad os kæmpe sammen i medgang og modgang.
Godt talt, mester Su.
Du er vores kampsportsleder. Vi gør, hvad du ønsker.
Jeg håber, at du mener det og ikke bare siger det.
-Det gør jeg skam. -Godt.
Lad os gå indenfor.
Mester, vi har et problem.
Jeg kommer straks tilbage.
-Hr. Su. Tillykke. -Tak.
Vi er dog kommet uindbudt. Jeg håber ikke, at det gør noget?
-Det glæder mig at se jer. -Dette er min datter, Chen Dasu.
Dette er den kinesiske kungfu-ekspert, hr. Su.
Nej. Jeg er alt for gammel til kampsport nu.
Jeg havde håbet, at De ville undervise mig.
Jeg beklager. Jeg er 80 år. Jeg er en tudsegammel mand.
Men der findes jo et kinesisk mundheld: "Jo ældre, des bedre."
-Det gælder vel også kungfu, ikke? -Nej, desværre ikke.
-Jeg kan sikkert lære noget af Dem. -De smigrer mig. Tak.
Den mand med det røde ansigt.
Hvem er han?
Det er en berømt kinesisk legende. Guan Gong. En kriger.
Guan Gong? Hvad gjorde han?
Han var helt og kungfu-ekspert. Han var en modig kriger.
Derfor hædrer vi hans minde med teaterstykker.
Jaså?
Han ser sandelig meget bister ud.
Vi har en lignende helt. Var vores mon bedre end jeres?
De er bare legender. Hvem kan sige, hvem der havde været bedst?
Vores helt var meget barskere end jeres. Tror De ikke det?
Det ved jeg ikke. Jeg har aldrig mødt dem.
Ved De det ikke? Så lad mig bevise det for Dem.
Hvem var den barskeste helt? Kineseren eller japaneren?
Japaneren, naturligvis!
Du der. Du skal være vores helt. Du skal udfordre Guan Gong.
Herre!
Du, der spiller kinesisk helt! Vis dig, hvem du end er.
Jeg er rede til at kæmpe mod japanerne!
Kom og kæmp...!
Lad os gå.
-Mester? -Bedstefar?
-Mester?
Lad os gå hjem. Kom.
Jeg kom til Taiwan med had i mit hjerte.
Jeg hadede japserne for det, de havde gjort mod os-
-og nu har de svin myrdet min bedstefar.
Ja, der må gøres noget.
For ellers slår de os alle ihjel.
Jeg har en idé, som måske vil virke. Den er forsøget værd.
Jeg vil starte Ching Wu-skolen igen. Kan jeg mon det?
Det bliver bestemt ikke let at starte en skole her.
Det ved jeg godt, men jeg må gøre forsøget.
Vi samler de unge patriotiske mænd og venter på det rette øjeblik.
En dag hævner vi os. Men jeg er jo kun en pige...
-Jeg har brug for din hjælp. -Du er en modig pige.
Det er beundringsværdigt. Du kan stole på mig.
-Jeg vil gøre, hvad du vil. -Tak.
En.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
Seks.
Syv.
Otte.
Ni.
Ti.
11.
12.
13.
14.
15. 16.
17. 18.
19. 20.
21. 22.
23. 24.
25.
Stop! Godt. Bliv ved med at øve.
-Hvad synes du? -Ikke værst.
Jeg kommer straks tilbage.
-Hvad laver du? -Jeg kigger. Nej, nej...
-Kom med ind. -Nej.
-Alder? -18.
Se, hvem jeg fandt udenfor. Han bør slutte sig til os.
Vil du ikke gøre det? Du ville være velkommen.
Hvorfor ikke? Kungfu holder dig veltrænet.
-Jeg er altså ikke interesseret. -Gid du ville sige ja.
Prøv dog bare. Hvis du ikke synes om det, kan du stoppe.
Prøv dog! Det vil ikke skade dig.
Nej tak.
Jeg forstår ham ikke.
Stop!
Hvem har startet denne Ching Wu-skole?
Mig.
Hvad vil du?
Hr. Chin. Da den gamle mester døde, gik hans skole i opløsning.
Så frøken Li ville åbne en ny skole.
Uden at forhøre sig med mig?
Hvorfor dog? Det er et familiefirma.
Nonsens! Jeg tolererede den gamle skole af respekt for den gamle mand.
-Men en ny skole her? Glem det. -"Glem det"?
-Vi gør, hvad vi vil. Forstået? -Så skal I bruge min skoles navn.
Rend og hop!
Din skole er den værste af alle.
På ham!
-Er du uskadt? -Ja.
Hvad er det, De vil, hr. Chin?
Skolen skal bruge mit navn. Ellers lukker jeg den.
Og efter det? Skal vi blive forrædere som Dem?
Er det, hvad De vil? Gå ad helvede til, svin!
Din nederdrægtige stodder!
Du rev mig i håret, hvad?
Pokker tage dig!
Forsvind så herfra!
Stop!
Kom så!
Okimura, jeg har tabt ansigt. Hjælp mig med at hævne mig.
Fald til ro. Hvorfor haster det? Hvad er der sket?
Okimura, Deres Daiwa-skole er ikke byens bedste længere.
-Hvilken skole er så bedst? -De kalder sig Ching Wu-skolen.
Ching Wu? Den har jeg aldrig hørt om.
Samme her. Jeg gik derhen for at sætte dem på plads.
Men i stedet fik jeg høvl.
De er måske ikke de gode. Din skole er måske elendig.
Jeg bekymrer mig ikke for min skole, men snarere Deres.
De viser Dem ingen respekt. De ignorerer Dem blot.
De har aldrig hørt om Deres skole, men siger, at de er byens bedste.
-Sagde de virkelig det? -Jeg hørte det selv.
Godt. Jeg lover dig at smadre stedet i morgen.
Hvad fanden er Ching Wu-skolen?
En kampsportsskole. Kan De ikke se det?
-Hvem talte til dig? -Jeg er chefen her.
Den gamle mesters skole lukkede. Vi har åbnet en ny.
Jaså? Hvorfor blev jeg ikke spurgt?
Det vedkommer kun os. Hvorfor skal vi bede en japaner om lov?
Fordi jeg siger det. Vi japanere bestemmer alt!
-Pis og papir. -Fat det her. Japanerne er de bedste!
Hvad betyder navnet "Ching Wu"?
De ved ikke, hvad ordene betyder? Så skal jeg sige det.
"Ching" betyder sammenhold. "Wu" betyder modstand.
Ikke noget ringe navn, men I må udskifte det.
Hvis vi ikke kunne lide Deres skoles navn, ville De så udskifte det?
Vover I Taiwan-svin at sammenligne jer med os?
-Datter, fjern det skilt. -Javel.
Ja! Godt klaret.
Bær det affald væk.
Godt. Gå hjem.
Hør efter! Ser I skolens skilt?
Jeg brød mig ikke om den. Så jeg lukkede den!
Hvad foregår der?
Her bestemmer vi! I gør, hvad I får besked på. Ingen frihed.
-I skal adlyde vores ordrer! -For satan da...
Vi japanere er bedst til kampsport.
Så hvis I vil træne, må I gøre det hos mig!
Indskriver I jer på andre skoler, smadrer jeg dem!
-Fanden tage ham. -Så, så!
Og hvis I er uenige, så kom frem og sig det.
Jeg har dræbt kinesere, som når jeg dræber hunde.
Hvis I trodser mig, er I dødsens!
Vi gør, hvad der passer os. Jeg knuser alle, der gør modstand.
Præcis som det her skilt!
Kom så.
Sådan nogle svin!
Hør her, alle sammen.
Se her.
En.
To.
Kan nogen knække hele bundet? Så er jeg hans slave for livet.
Kan nogen gøre det?
Nå? Ud med sproget!
Alene er vi svage, men sammen er vi stærke.
Hvorfor lader vi japanerne fornærme og tyrannisere os?
Hvorfor ikke slå os sammen og bekæmpe dem?
Jeg ville aldrig lære kungfu, men fra i morgen begynder jeg.
Jeg vil træne, til jeg kan slås. Vi må alle bekæmpe dem.
Og smide dem ud!
Hvis nogen vil starte på Ching Wu-skolen, så kom med mig.
Jeg kommer med.
Åh gud. Drengen er endelig blevet voksen.
Ah Lung, jeg er stolt af dig.
Lad os reparere skiltet og bære det tilbage.
-Vi kommer også med. -Ja.
Godt. Kom med mig, alle sande kinesere.
-Hr. Hung, her er Deres skilt. -Tak. Lad os bære det ind.
Frøken Li, jeg tog fejl. Jeg vil lære kungfu.
-Vil De undervise mig? -Gerne.
Vi er meget taknemlige.
-Jeg har fundet noget i dig. -Fundet noget i mig?
Ching Wu-skolens sande ånd og mening.
-Tak, lærer. -Rejs dig op.
-Frøken Li. -Ved I hvad?
Ah Lung er præcis som Chen Zhen.
Hans indstilling og kampgejst minder meget om ham.
Broder, hvil i fred.
Skolen kan fortsætte-
-når der findes mænd som dig. Nu vil Ching Wu kæmpe igen!
Det er flot.
Godt. Igen!
Stop. Næste.
Så er det nok!
-Du har forbedret dig. -Du er hurtig.
-Takket være jeres hjælp. -Jeg vil give dig noget værdifuldt.
Min mesters teknik, som blev fuldendt af broder Zhen.
-Tak. Hvad er det? -Raseriets næve.
"Raseriets næve"?
Hallo?
Hvad?
Hvad for noget?
Jaså. Farvel.
Vågn op.
-Hvad er der? -Vi har fået ordrer.
-Vi skal anholde nogle rebeller. -Nogle rebeller?
-Hvad? Hvor er de? -På Ching Wu-skolen.
Vågn op. Vågn op.
Vågn op. Vågn op, herre.
Jeg har fået ordrer på at anholde rebeller på Ching Wu-skolen.
Jeg kommer snart tilbage.
-Av! -Hvad er der galt?
Jeg har ondt i maven. Jeg kommer straks tilbage.
Ho Chin?
-Hvad er der? -Kom her.
-Hvorfor kommer du så sent? -Gå til Ching Wu-skolen.
Japanerne ved, at rebeller gemmer sig der. De er på vej derover nu.
-Du bekymrer dig om rebellerne? -Din tåbe!
Min søn går på Ching Wu-skolen nu.
Åh gud. Jeg går lige nu!
Frøken Li? Frøken Li?
-Hvad er der? -Japserne er på vej herover nu.
-Hvordan ved du det? -Det har Ho Chin fortalt mig.
-De må forlade stedet. -De kender ikke vejen.
-Jeg viser dem vej. -Det er farligt.
Det ved jeg, men jeg har aldrig gjort noget nyttigt i hele mit liv.
Jeg er kineser. Japserne må ikke dræbe kinesiske patrioter.
Om det så koster mig livet, vil jeg hjælpe dem!
Gå. Jeg tager mig af japserne.
Lad os gå.
Åbn lågen!
-Beklager. De må gå. -Hvad er der sket?
Japanerne ved, at De er her. De må forlade stedet nu.
Han vil vise Dem vej. Skynd Dem. Tiden er knap.
Tag grejet med.
-Tag bagvejen til stranden. -Okay. Følg med mig.
Fremad march!
-Gennemsøg stedet. -Javel.
Hr. Hung, hvorfor sidder De alene her?
Jeg læser. Det gør jeg altid her om aftenen. Det er en vane.
Mig narrer De ikke. Jeg ved, De skjuler rebeller her.
-Hent Deres elever. -Det skal jeg nok.
Men der er ingen rebeller her.
Jeg ved, der er rebeller her. Jeg råder dem til at træde frem.
Så undgår vi problemer.
Følg mit råd. Så kommer I ikke til skade. Ellers dør I.
Kaptajn, vi er alle indbyggere i byen. Vi er ikke rebeller.
Se selv.
-Godt. Hvem bestemmer her? -Mig.
-Mig.
Så I bestemmer alle sammen. Intet problem. Jeg starter med de to.
Jeg har altid behandlet jer kinesere godt og høfligt.
Jeg har taget jer herover, så vi kan undgå ubehageligheder.
Beklager. Jeg forstår slet ikke.
-Hvad vil De? -Jeg vil vide, hvor rebellerne er.
-Sig det. -Rebeller? Hvilke rebeller?
-Hvilke rebeller? -Drop skuespillet.
Jeg ved, at I ikke bryder jer om os japanere.
Uanset hvad vi mener om jer, så er vi ikke rebeller.
Jeg sagde ikke, at I to er rebeller. Jeg skal nok komme til bunds i det.
-Hr. Hung, De kender mig. -Ja.
Kaptajn, jeg blev født her. De kender mig. Jeg er ingen rebel.
Og damen. Du hedder Li. Jeg ved, du kom fra Shanghai.
Ja, jeg ved det meste.
Det passer. Jeg er fra Shanghai. Og hvad så?
Står der "rebel" i panden på mig?
-Var din mund! -Mig skræmmer De ikke.
-Alle kinesere er ikke kujoner. -Nu er det nok.
Kaptajn, hun er ung. Tilgiv hende venligst.
Ung? Jeg skal sørge for, at hun bliver voksen i en fart!
Du får en sidste chance. Sig sandheden, eller dø!
Dræb mig bare. Men I kan ikke dræbe hele nationen.
Da jeg kom herind, var jeg rede til at dø.
Undersøg dette nærmere. De har ingen beviser på, at vi er rebeller.
De kan dræbe os begge, men så vil hele byen gøre oprør.
-Og hvad så? -Gør, hvad du vil. Dræb os.
Javel.
Så, så. Stop en halv!
Kaptajn, hvad gør De? Alle ved, at hr. Hung er en hædersmand.
Hans familie har været ærlige handlende her i mange år.
De har aldrig været rebeller. Følg mit råd og løslad dem.
-Løslade dem? -Klogt! Jeg står inde for dem.
Tager jeg fejl, er ansvaret mit.
-Godt. Lad os gå. -Gå endelig.
Taiwan skal være under vores styre.
Men indbyggerne her vil have hævn, og det er farligt.
-Hvordan? Jeg kan dræbe dem alle! -Hold nu op.
Så mange kan man ikke dræbe.
Læs noget militærhistorie.
Undgå massakrer. Det gør folk oprørske.
Ja, men de kan kungfu. De er nogle hårde negle.
Hvad skal vi så gøre? Lade dem gøre, hvad der passer dem?
Så slemt er det ikke. Overlad det blot til mig.
Jeg har en plan.
Jeg vil udrydde lederne, men ingen spor må føre til os.
Jeg får brug for din hjælp. Jeg må bruge dit navn.
Sig bare til. Jeg er klar!
Hr. Hung. Kom her. Hurtigt.
Hvad er der?
En invitation fra guvernøren. Tag derover. Ellers bliver De anholdt.
Hvad er det? Lad os se.
Åh gud. Det er en ordre, ikke en invitation.
Hvis vi bliver væk, anholder de os.
-Hvad er deres grunde? -De behøver ingen grunde.
De vil gerne angribe os. Provokér dem ikke.
-Vi må hellere tage derover. -Gad vide, hvad de pønser på.
Vores seks bedste folk skal derover.
Resten bliver her.
Denne vej.
Ching Wu-skolen!
Beklager forsinkelsen.
Jeg er glad for, at I kom.
Jeg har fået ordrer fra guvernøren.
Fremover skal alle kampsportsskoler være under min kontrol.
Er der nogen kommentarer?
Taiwan er underlagt japansk styre, så I har jo intet valg.
Jeg gør, hvad jeg vil. Men som kampsportsudøver respekterer jeg jer-
-og vil gerne høre jeres meninger.
Hvis I har noget på hjerte, så sig frem.
Det er meget flinkt af Dem.
Jeg tror, alle bliver glade, når De tager over.
Dig måske, men kungfu-skolerne har altid været adskilte.
Så hvorfor ændre systemet?
Forskellige skoler giver forskellige teknikker og sund konkurrence.
Hvorfor slå dem sammen? Det giver ingen mening.
-Jeg er ikke enig. -I har to valg.
Enten tager alle kampsportsskoler min egen skoles navn, Daiwa-
-eller også udfordrer I mine elever, her og nu.
Besejrer I dem, ændrer jeg min skoles navn til jeres.
Det behøves ikke. Lad os overveje det.
Nej, jeg vil have sagen afgjort nu!
Min skole har altid hjulpet Deres. Vi gør, hvad De siger.
-Vores skoler er som brødre. -Er det din mening?
Din skole kan aldrig måle sig med min!
I skal skifte navn ligesom de andre!
Skal jeg skifte navn?
Din kryben hjalp dig ikke!
Mine to elever udfordrer hvem som helst her.
De, der modsætter sig forslaget, må træde frem. Nu!
Vær forsigtig.
Jeg modsætter mig forslaget.
-Jeg udfordrer Deres mænd. -Dette bliver en kamp til døden.
-Det ved jeg. -Hvem vælger du?
Det er lige meget. Jeg kan tage begge to.
Nej. Så vil folk sige, at japanerne snød.
I japanere snyder altid. Det er ikke nyt. Lad os starte.
Hvis det er, hvad du virkelig vil. Begynd!
Skifter du navn nu eller ej?
Nej, end ikke hvis I dræber mig.
Du må hellere gå hjem. Vi diskuterer det en anden gang.
Lad os gå.
Er der andre, som vil udfordre mine mænd?
Er der ingen andre, som tør?
I vil hverken slås eller tale.
Så formoder jeg, at I går med til at skifte navn.
Ellers er det sidste chance for at protestere.
Så ud med sproget, hvis I er uenige.
Det ville være en ære at skifte navn til Daiwa.
Jaså. Hvad med jer?
For fanden!
-Jeg udfordrer dem. -Kom tilbage.
Godt.
Broder!
Sepo!
Jeg dræber dig!
Han har et våben.
Her, Ah Lung!
Hurtigt!
-Ah Lung, er du okay? -Jeg har det fint.
De fordømte japanere er udspekulerede.
Hvis I vil bekæmpe japserne, så kom med mig.
-Hvad er det? -Ching Wu-skolen må have vundet.
Skjul jer!
Kom så.
Skynd jer.
Tage Poulsen www.btistudios.com